PERIKATO
Minusta tuntuu, -
että minun pitäisi olla vihainen sille lapselliselle nuorelle tytölle.
Tai etten voi antaa anteeksi sitä, -
ettei hän tunnistanut ajoissa kauheuksia ja petoa -
eikä tajunnut, mihin oli joutunut.
Ennen muuta sitä, että suostuin harkitsematta asiaa.
En ollut kiihkeä kansallissosialisti.
Kun tulin Berliiniin, olisin voinut kieltäytyä ja sanoa, -
etten lähde Führerin päämajaan.
Toisin kävi. Uteliaisuus voitti.
En tullut ajatelleeksi, -
että kohtalo veisi minut paikkaan, -
jonne en itse ollut havitellut.
Tästä kaikesta huolimatta -
minun on vaikea antaa itselleni anteeksi.
Neidit ovat saapuneet.
Asia selvä. He voivat mennä!
Marraskuu 1942
Führerin päämaja "Sudenpesä", Rastenburg, Itä-Preussi
Istuutukaa, olkaa hyvät.
Pyydän hieman kärsivällisyyttä.
Führer ruokkii koiransa. Hän ottaa teidät kohta vastaan.
Sanokaapa... Tarkoitan... Miten me tervehditään Führeriä?
Führer tervehtii ensin teitä.
Te vastaatte vain "Heil, mein Führer."
Entä Hitler-tervehdys?
Sen voitte jättää pois.
Führer ei etsi uusia sotilaita vaan sihteeriä.
Käyttäytykää luontevasti ja mahdollisimman rennosti.
Katson, joko hänellä on aikaa teille.
Mein Führer, Berliinistä tulleet neidit ovat täällä.
Haluan kiittää teitä, hyvät neidit, että tulitte näin keskellä yötä.
Sodassa emme valitettavasti aina määrää omaa ajankäyttöämme.
Kertoisitteko nimenne?
Margarethe Lorenz. Heil, mein Führer.
Mistä olette kotoisin? - Fuldasta.
Entä te? - Ursula Puttkammer. Heil, mein Führer.
Jättäkää pois tuo. Kertokaa vain, mistä tulette.
Frankfurt am Mainista, mein Führ...
Mä olen Hanna Potrovsky Berliinistä.
Tarkemmin sanoen syntyisin Pankowista.
Hedwig Brandt Crailsheimista Schwabenista.
Entä teidän nimenne? - Traudl Humps Münchenistä.
Vai Münchenin tyttöjä...
Mennäänpä sitten, neiti Humps.
Blondi ei tee mitään. Se on harvinaisen älykäs.
Se on paljon viisaampi kuin ihmiset.
Tehkääpä olonne mukavaksi.
Teidän on turha hermoilla.
Teen itse sanellessani niin paljon virheitä, -
että te ette mitenkään pystyisi samaan.
Olette kovin nuori. Minkä ikäinen olettekaan?
22-vuotias, mein Führer.
"Hyvät saksalaiset miehet ja naiset," -
"hyvät puoluetoverit!"
"On varmaankin varsin harvinaista," -
"että mies voi 20 vuoden kuluttua astua -
vanhojen kannattajiensa eteen" -
"niin että hänen puolueohjelmansa -
"on säilynyt täysin muuttumattomana 20 vuoden ajan."
Kokeillaanpa kerran vielä.
Minä onnistuin! Hän pestasi minut.
2 ½ vuotta myöhemmin
Berliini, 20. huhtikuuta 1945, Adolf Hitlerin 56. syntymäpäivä
Suojautukaa!
Jatkakaa!
Suojautukaa!
Tykistötulta!
Älä hulluja puhu. Miksi ne tykeillä ampuisivat?
Olette oikeassa, rouva Junge.
Ne eivät ole lentopommeja vaan venäläisten tykkejä.
Siinä vasta syntymäpäivälahja.
Mitä nyt, Burgdorf? Mistä ammutaan?
Saanen onnitella syntymäpäivänne johdosta.
Berliinin keskustaa ammutaan kranaateilla.
Kohteina Brandenburgin portti, Valtiopäivätalo -
ja Friedrichstrassen asema. - Mistä päin?
Raportti puuttuu. Puhun juuri Kollerin kanssa. - Antakaa tänne!
Koller! Tiedättekö, että Berliiniä ammutaan tykeillä?
En tiennyt.
Eikö räiske kuulu?
Ei. Olen Wildpark-Werderissä.
Berliinissä vallitsee sekasorto.
Vihollinen on ottanut rautatiesillan Oderilla.
Ei sillä ole rautatiepatteria Oderilla. Se ei ole kaukotulta.
Zoo-bunkkerin it-tornin mukaan -
kyse on 10-12 -kaliiberisista aseista.
Venäläinen patteri on jo Marzahnissa.
12 kilometriä kaupungin sydämestä. Onko venäläinen niin lähellä?
Ilmavoimien esikunta pitäisi vetää hirteen!
Ennenkuulumatonta!
Venäläinen on 12 kilometrin päässä -
eikä minulle kerrota mitään!
Mein Führer, ehkä se tosiaan on kaukotulta.
Mainitsitte Oderin rautatiesillan... - Joutavia!
Himmler on pöyhkeilevä pelle.
Kaikkialla pelkkiä kiipijöitä.
Noiden tyyppien näkeminenkin inhottaa.
Führer panee "Clausewitzin" täytäntöön tänään.
Berliini rintamana...
Kaupunkia ei pystytä pitämään. Berliini on lopussa.
Jos Führer jää tänne, koko valtakunta tuhoutuu.
Puhukaa Hewelin kanssa.
Führer pitää Hewelistä. Ja kuuntelee enää vain tätä.
Hewel on yrittänyt kaikkensa. Turha toivo.
Puhukaa sitten kälyllenne. Miksi ei?
Vaimonne on Eva Braunin sisar. Olette lähes sukulaisia.
Kaikkea on yritettävä. Berliini on lähes venäläisten saartama.
Olette yhä nuori. Teistä tulee pian isä.
Haluatteko kuolla Berliinissä? - En taatusti.
Hyvät herrat - Führer!
Heil!
Kaikki pois ja vauhdilla! Poistumme kahden tunnin kuluttua.
Mitä täällä tapahtuu? - Pakataan ja häivytään.
"Clausewitz" on pantu täytäntöön.
Ministeriöt ja armeijan virastot poistuvat Berliinistä.
Kuka huoltaa siviilit ja sotilaat, jos kaikki lähtevät?
Kysykää jotain helpompaa, professori.
Järjetöntä!
Kappas, herra professori.
En voi sallia, että henkilökuntani evakuoidaan. - Vai ette.
Berliinin ruokahuolto romahtaa.
Kyllä hyvä sotilas aina ruokaa löytää. - Niin kai.
Kun taistelu alkaa, keneltä hän vie ruoan? Siviileiltä!
En voi sallia sellaista. - Se on Führerin käsky!
Viraston päällikkönä olen SS:n ja Himmlerin alainen.
Lääkärinä kuulun Saksan armeijaan, ja me olemme yhä täällä.
Ottakaa se huomioon.
Professori voi jäädä Berliiniin. Saatte tarvittavat valtuudet.
Liikkeelle!
Kaikki Saksan puolesta. Heil, mein Führer!
Mein Führer, minä...
Heil, mein Führer!
Noilla on kiire päästä lähtemään.
Mokomat kaksinaamaiset mielistelijät.
"Sieg Heil" ja selän takana ne sanovat "Haista pa... home".
Mein Führer.
Pyydän, lähtekää Berliinistä. Vielä ei ole myöhäistä.
Myöhäistäkö?
Tulkaahan tänne, Hewel.
Pitäisikö meidän mielestänne lähestyä liittoutuneita?
Politikoida.
Aivan, meidän pitäisi hyödyntää politiikkaa.
Politiikkaa? Minä en politikoi enää.
Olen saanut tarpeekseni politiikasta.
Kun minä olen kuollut, te saatte politikoida mielin määrin.
Mein Führer...
Antaa olla, Himmler hyvä.
Minun uskollinen Heinrichini. Antaa olla.
Menkää vain.
Meidän kesken, mies on lopussa. - Selvä se.
Hän ei polta eikä juo ja on lisäksi kasvissyöjä.
Vakavasti puhuen, Fegelein, -
minun on otettava asiat omiin käsiini.
Berliini kaatuu parissa päivässä.
Kun Führer on kuollut, kenen kanssa liittoutuneet neuvottelevat?
Mutta neuvottelevatko he teidän kanssanne?
Länsi tarvitsee natsivaltiota ja SS:ää pitämään järjestystä sodan jälkeen.
Puhun Eisenhowerin kanssa, ja hän on pian samaa mieltä.
Suhteet on solmittu.
Pitäkää varanne, tuo on maanpetos.
Minulla on aivan muita murheita.
Pitäisikö Eisenhowerille tehdä Hitler-tervehdys -
vaiko vain puristaa hänen kättään?
Kappas vain.
Pidot sen kun paranevat.
Hyvät herrat, oletteko jo lähdössä?
Puhuisin kanssanne Führerin käskystä tuhota kaikki yleiset...
Valitan, mutta minun pitää mennä.
Käykää toki joskus Hohenlychenissä.
Lähden esikuntineni pohjoiseen, -
jotta voimme tukea taistelua Berliinistä.
Niin, Speer.
Pommihyökkäyksillä kaupunkeihimme on hyväkin puolensa.
On paljon helpompaa siivota romua kuin hävittää kaikki.
Kun olemme voittaneet sodan, jälleenrakentaminen sujuu nopeasti.
Miten monia tuhansia tunteja -
olemmekaan viettäneet näiden suurenmoisten mallien äärellä?
Te olette todellinen nero, Speer.
Kyllä vain!
Vain me kaksi tiedämme, ettei Kolmas valtakunta voi koostua -
pelkästään tavarataloista, tehtaista, pilvenpiirtäjistä ja hotelleista.
Kun olemme voittaneet sodan, valtakunnasta tulee -
tuhansia vuosia kestävän taiteen ja kulttuurin aarreaitta.
Näemme sielumme silmin muinaiset kaupungit, akropoliin...
Näemme keskiajan kaupungit katedraaleineen ja tiedämme, -
että ihmiset tarvitsevat sellaisia keskuksia.
Niin, Speer.
Sellainen oli visioni ja sellainen se on edelleen.
Mein Führer, jos aiotte toteuttaa suunnitelmanne, -
teidän on lähdettävä Berliinistä.
Sano jotakin, Eva!
Hän on Führer. Hän tietää, mikä on oikein.
Lähtekää Berliinistä. Venäläiset ovat lähes saartaneet meidät.
En voi lähteä, lapsikulta.
Tuntisin itseni lamalaismunkiksi, joka pyörittää tyhjää rukousmyllyä.
Minä joko saan ratkaisun aikaan Berliinissä tai kohtaan loppuni.
Speer...
Mitä mieltä te olette?
Teidän tulee seistä näyttämöllä, kun esirippu laskeutuu.
Ladatkaa!
Häivy! Jätä minut rauhaan!
Kuinka vanhoja olette? 12, 14? Haluatteko leikkiä sotaa?
Menkää kotiin ja leikkikää jotain muuta!
Kuka olette? Mitä haluatte? - Haluan poikani takaisin elävänä.
Olisitte ylpeä pojastanne. Hän tuhosi tänään kaksi panssaria.
Führer itse ojentaa hänelle mitalin.
Olette nuori. Millä rintamalla taistelitte?
Minulla ei ole vielä ollut kunniaa.
Onneksi ette ole joutunut kokemaan taistelua.
Tulkaa järkiinne. Lähettäkää lapset kotiin.
Taistelemme viimeiseen asti.
Mitä te muka puolustatte? Tämä on loukku.
Venäläiset hyökkäävät sivustoilta. Ette pääse pakoon!
Ammumme takaisin! - Millä muka?
Käytämme it-tulta tykistönä.
Venäläisillä on monta armeijaa panssareineen ja raskaine tykkeineen.
Ette pysty panemaan vastaan viittä minuuttia!
Olemme vannoneet valan Führerille.
Ettekö tajua? Sota on hävitty. Se on ohi!
Pelkuri!
Häipykää täältä heti paikalla!
Kun venäläiset tulevat, te kuolette kaikki.
Ehkä toistan itseäni, mutta 9. armeijan on peräännyttävä.
Muutoin se saarretaan ja tuhotaan. Meidän on heti...
9. armeija ei peräänny.
Käskekää Bussen taistella asemissaan.
Mein Führer, silloin 9. armeija on menetetty.
Häädämme neuvostoyksiköt pohjoisessa ja idässä -
armottoman ankaralla hyökkäyksellä.
Millä joukoilla, mein Führer?
Steinerin divisioona hyökkää pohjoisesta ja liittyy 9. armeijaan.
9. armeija ei pääse etenemään.
Meillä on yksi mies vihollisen kymmentä miestä vastaan.
Menköön Wenck avuksi 12. armeijoineen.
12. armeija marssii länteen, Elben suuntaan.
Kääntyköön ympäri! - Silloin länsirintama paljastuu.
Kyseenalaistatteko käskyni?
Käsittääkseni ilmaisin itseni täysin selvästi!
Länsiliittoutuneet tajuavat pian, -
että vain me pystymme pidättelemään bolševikkeja.
Olemme viimeinen suoja aasialaislaumoja vastaan.
Jos Berliini kestää vielä pari päivää, -
teemme sopimuksen amerikkalaisten kanssa.
Kas, Mohnke. Te tulitte. - Mein Führer.
Annoin käskyn käynnistää "Clausewitzin".
Berliini on nyt taistelutannerta.
Te vastaatte komentajana hallintokorttelin puolustuksesta.
Jos Berliinistä taistellaan, me taistelemme viimeiseen mieheen.
Kaupungissa on yli kolme miljoonaa siviiliä. Heidät täytyy evakuoida.
Ymmärrän toki huolenne.
Meidän on silti ajateltava kylmäverisesti.
Emme voi ajatella niin sanottuja siviilejä.
Mein Führer, kaikella kunnioituksella.
Miten naisten, lasten, tuhansien haavoittuneiden ja vanhusten käy?
Tällaisessa sodassa ei ole siviilejä.
Führer on kadottanut todellisuudentajunsa.
Hän siirtelee divisioonia, joita on pelkästään kartalla.
Steinerin yksikkö pystyy tuskin puolustautumaan.
Hän haluaa Steinerin hyökkäävän. Mieletöntä! - Sanokaa hänelle.
Ei hän kuuntele, tiedätte kyllä. - Jotain on tehtävä.
Hän heittäisi meidät ulos kuten Guderianin. - Entä sitten?
Me olemme sotilaita! Olemme vannoneet uskollisuudenvalan.
Valako estää meitä ajattelemasta itsenäisesti? - Paraskin puhuja!
Opportunisti. Häikäilemätön pyrkyri! - Kuinka?
Missä kuhnit? - Ei kuulu sulle!
Mein Führer, -
Berliinin Hitler-Jugendin parhaat panssarintuhoajat ilmoittautuvat.
Minä olen ylpeä teistä.
Mein Führer, -
tämä poika tuhosi panssarinyrkillä yksinään kaksi venäläispanssaria.
Nimi on Peter Kranz.
Vai olet sinä Peter...
Olisivatpa minun kenraalini yhtä rohkeita kuin sinä.
Hyvä, hyvä.
Teidän nimenne jäävät historiaan.
Kun Germania nousee jälleen raunioista, -
te olette sen sankareita.
Heil teille!
Tämä on kammottavaa. Lentopommitkin olisivat parempia.
Miten meidän oikein käy?
Führer sanoi ymmärtävänsä, jos haluan lähteä.
Neiti Manziarly, useimmat ovat jo hylänneet hänet.
Emme me kaikki voi lähteä. - Tuskinpa minäkään voin.
En edes tiedä, minne menisin.
Vanhempani ja ystäväni kotona -
varoittivat minua sekaantumasta kansallissosialistien touhuihin.
Pitäsikö minun nyt palata kotiin ja myöntää että erehdyin, -
että tiukan paikan tullen tajusin erehdykseni?
Kyllä elämä jotenkin jatkuu.
Mitä mietitte, herra eversti?
Meidän pitäisi lähteä.
Minne?
En tiedä. Jonnekin missä meitä tarvitaan.
Tulkaa yläkertaan! Nyt juhlitaan.
Olen järjestänyt kemut. Tulkaa!
Tulkaa, lapset!
Tänään pidetään hauskaa!
Minne vihollinen meneekin, se löytää pelkkää autiomaata.
Tuo on Saksan kansan kuolemantuomio.
Ei ole sähköä, kaasua, puhdasta vettä, ei hiiltä eikä kulkuvälineitä.
Tuhoamalla rautatiet, kanavat, telakat, laivat ja veturit -
palautatte maamme keskiaikaan.
Käskynne vie kansalta viimeisenkin eloon jäämisen toivon.
Jos sota hävitään, kansa voi mainiosti hävitä saman tien.
On turhaa ottaa huomioon -
Saksan kansan tarpeita primitiivistä elämää varten.
Päinvastoin, on parempi hävittää kaikki itse.
Kansa on osoittautunut heikoksi, -
ja on vain luonnonlain mukaista, että se tuhoutuu.
Se on teidän kansanne. Te olette sen johtaja.
Kamppailusta selviytyvät ovat joka tapauksessa alempiarvoisia.
Parhaat ovat jo kaatuneet.
Tässä, olkaa hyvä.
Tulkaa toki tanssimaan!
Suottehan anteeksi? - Olkaa hyvä.
Mikä on?
Meidän on lähdettävä Berliinistä. Yritä saada Führer tajuamaan.
Tai tule minun mukaani.
Eva!
Sinä kuolet.
Saanko luvan?
Eikö kukaan osaa soittaa? Haluan tanssia! - Minä osaan.
Tanssia!
Onko teillä erityistoive? - Swingiä!
Traudl!
Kaikki on niin epätodellista.
Kuin unta, josta haluaisi herätä, mutta ei voi.
Uni vain jatkuu jatkumistaan...
Gerda, minua oksettaa.
Tule! Mennään, Traudl.
Saakeli!
En ole siirtänyt komento...
En ole siirtänyt komentopaikkaani.
Länteen? Miten niin länteen?
Vihollinen on kilometrin päässä. - Nyt tulee! Suojautukaa!
Raporttinne, herra kenraali?
Minut ammutaan. - Kuinka? Minkä takia?
Olen muka siirtänyt komentopaikkaani länteen, kauemmas vihollisesta.
Ei hassumpi ajatus. - Tulkaa mukaani.
Schenck. - Mohnke.
Olen valtakunnankanslian bunkkerissa Vossstrassella.
Puolustan hallintokorttelia. Tarvitsen apuanne.
Vaikeaa, sillä kaikki on evakuoitu.
Paikalla olemme enää minä ja adjutanttini.
Tehän olette lääkäri? - Sisätautilääkäri.
Hankkikaa ajoneuvo -
ja tuokaa kaikki löytämänne morfiini, penisilliini ja ensiaputarvikkeet.
Katson, mitä voin tehdä. - Kiitos. Pitäkää kiirettä.
Olen menossa Führerin puheille.
Mitä asia koskee? - Minut kuulemma ammutaan.
Odottakaa tässä.
Saanko aseenne?
Ei täällä.
Vartioasema 2.
Ymmärrän.
Herra kenraali.
Ette te.
Heil Hitler!
Mistä on kyse? Miksi minut pitää ampua?
Führer on kieltänyt kaiken vetäytymisen länteen.
Käskyä tottelemattomat upseerit pidätetään ja ammutaan saman tien.
Mistä te puhutte? Joukkoni ovat taistelleet raivoisasti päiväkausia.
Komentopaikkani sijaitsee vain kilometrin päässä etulinjasta.
Jatkakaa vain.
Näettekö tämän? Älkää puhuko minulle tuohon sävyyn!
Tehkää mitä teidän on tehtävä.
Teidän on parasta itse esittää asianne Führerille. Tulkaa!
En voi päästää teitä eteenpäin, herra eversti.
Tulin komentaja Mohnken käskystä.
Minun on haettava ensiaputarvikkeita.
Sairaala on tyhjä. Kaikki ovat häipyneet.
Entä haavoittuneet? - Mistä minä tiedän!
Käyn katsomassa. - Herra eversti! - Te jäätte tänne.
Varokaa, ettette saa kuulaa kalloonne.
Venäläisiä vilisee kaikkialla. Näettekö?
Tuossa loppuu Saksa. Siitä alkaa Ryssänmaa.
Saanko katsoa?
Saamarin jääräpää! Miksei hän lähettänyt minua?
Minun pitäisi olla joukkojeni luona. Tarvitseeko Führer minua vielä?
Pohjaan saakka! - Führerin määräys.
Teitte vaikutuksen Führeriin.
Ettehän usko, että Steiner hyökkää?
Tuskinpa Steinerilla on tarpeeksi joukkoja hyökkäykseen.
Turha minun on puhua. Tiedätte asian minua paremmin.
Jos Steiner ei hyökkää, Berliini on mennyttä.
Onnittelen. Puheenne teki vaikutuksen Hitleriin.
Hän nimittää teidät Berliinin puolustuksen komentajaksi.
Parempi olisi ollut tulla ammutuksi kuin saada moinen kunnia.
Panssarihälytys!
Maltahan, poikaseni. Ne ovat vielä liian kaukana.
Menkää vain.
Ovatko nuo saksalaisten tykkejä? - Pelkäänpä, etteivät ole.
Eikö Steinerin hyökkäyksen olisi pitänyt alkaa?
Teidän pitää lähteä. Aika on vähissä.
Führer luottaa siihen, että Steiner hallitsee tilanteen.
Hän uskoo Steinerin hyökkäyksen kääntävän kaiken hyväksi.
Jokainen tietää, että moinen puhe on järjetöntä.
Silkkaa fantasiaa! Tuskin hän itsekään uskoo puheitaan.
Miten niin? Miksi hän huijaisi meitä?
Mitä menetettävää hänellä enää on?
En usko sanaakaan!
Vihollinen on murtautunut läpi laajalla rintamalla.
Etelässä vihollinen on vallannut Zossenin ja uhkaa Stahnsdorfia.
Berliinin pohjoisrajalla vihollinen on Frohnaun ja Pankowin välissä -
ja on edennyt idässä Lichtenbergiin, Mahlsdorfiin ja Karlshorstiin.
Steinerin hyökkäys saa asiat järjestykseen.
Mein Führer...
Steiner...
Steiner ei kyennyt mobilisoimaan tarpeeksi joukkoja.
Hyökkäys ei toteutunut.
Huoneeseen jäävät Keitel, Jodl, Krebs ja Burgdorf.
Se oli käsky!
Steinerin hyökkäys oli käsky!
Keitä te luulette olevanne, -
kun jätätte käskyni täyttämättä?
Tähän siis on tultu!
Armeija on valehdellut minulle.
Kaikki ovat valehdelleet minulle, jopa SS.
Kaikki kenraalimme ovat halpamaisia, petollisia pelkureita.
En voi sallia teidän parjaavan sotilaita, jotka kuolevat tähtenne.
Viheliäisiä pelkureita ja surkimuksia! - Mein Führer, hirveää puhetta.
Kenraalikunta on Saksan kansan pohjasakkaa!
Kunniattomia luopioita!
Nimittävät itseään kenraaleiksi, -
koska ovat viettäneet vuosia sota-akatemiassa -
opettelemassa veitsen ja haarukan käyttöä!
Kenraalit ovat estelleet toimiani vuosikausia!
He ovat asettaneet pelkkiä esteitä tielleni!
Olisin tehnyt viisaasti, -
kun olisin likvidoinut korkeat upseerit vuosia sitten kuten Stalin!
Minä en ole käynyt akatemioita -
ja kuitenkin olen yksinäni valloittanut koko Euroopan!
Pettureita...
Alusta alkaen minua on huijattu ja petetty!
Saksan kansa on joutunut suunnattoman petoksen kohteeksi.
Kaikki petturit joutuvat maksamaan teoistaan.
He maksavat omalla verellään!
He hukkuvat omaan vereensä!
Rauhoitu, Gerda.
Käskyni ovat kaikuneet kuuroille korville.
Näissä olosuhteissa en pysty enää johtamaan.
Kaikki on lopussa.
Sota on hävitty.
Mutta jos te luulette, -
että minä sen tähden lähden Berliinistä, niin erehdytte raskaasti.
Ennemmin ammun kuulan kallooni.
Tehkää mitä tahdotte.
Führer ei voinut olla tosissaan, kun uhkasi ampua itsensä.
Rouva Junge ja rouva Christian.
Menkää vaihtamaan vaatteet.
Lentokone vie teidät tunnin kuluttua etelään.
Kaikki on hukassa. Toivottomasti hukassa.
Tiedät kyllä, että minä jään luoksesi. En suostu lähetettäväksi pois.
Mein Führer, minäkin jään.
Mitä nyt?
Meidän on aika päättää tämä näytelmä.
Kuinka? Haluatteko, että luovutamme? Mahdotonta!
Führer tähdensi, että emme antaudu.
Marraskuu 1918 ei saa toistua. Ei koskaan!
Itse kuulitte hänen kieltäytyvän johtamasta. "Tehkää, mitä tahdotte."
Kukaan ei voi korvata häntä. Führer on johtaja!
Kyllä hän pian tulee järkiinsä.
Hienoa. Entä siitä eteenpäin?
Varmaa on, että emme antaudu. Sitä Führer ei hyväksyisi.
Uskollisuudenvala velvoittaa. - Tyhjiä fraaseja!
On tehtävä jotain, ennen kuin on liian myöhäistä.
Haluatte vain säästää oman nahkanne. - Lopettakaa!
Pahus!
Emme pääse täältä enää elävinä. Kaikki on hukassa.
Pitää vain odottaa.
Führerkin epäröi. Jospa hän tappaa itsensä?
Günschen mukaan venäläisten linjojen alla on pakotie jenkkien luo.
Miksi sanoit, että haluat jäädä hänen luokseen? - En tiedä.
Ihan totta.
Ammunta loppui. Mennään kävelylle.
Traudl, tule katsomaan!
Hei tytöt, poltetaan vielä yhdet.
Mennään taas alas.
Helga! - Äiti!
Mistä nuo tulevat?
He ovat vasta värvättyjä Volkssturmin miehiä.
Käskekää heidät pois tulilinjalta!
Volkssturmin miehet kuuluvat tohtori Goebbelsin alaisuuteen.
Haluan heidät heti pois tuolta!
Tuo on mieletöntä! Minä otan vastuun.
En ole varma, onko tämä oikea tie. - No, mahtavaa...
Seis! Valot pois.
Seis! Liikkumatta.
Kävi tuuri. Saksalaisia.
Apua! He aikovat tappaa meidät. - Mistä on kyse?
SS-teloitusjoukkue. - Ei voi olla totta.
Lopettakaa! Antakaa miesten mennä.
Mitä täällä tapahtuu? - Ei kuulu teille.
Löysimme nämä sotilaskarkurit kodeistaan.
Heidät ammutaan kuten kaikki petturit.
He ovat vanhoja miehiä, siviilejä. Ette voi tehdä sellaista! - Enkö?
Kuka minua estää? Tekö muka?
Nyt riittää!
Poistukaa!
Hän on lääkäri.
Pystyttekö leikkaamaan? - Oikeastaan en.
Huomio!
Sanokaa, että kukin lapsi ottaa vain yhden leikkikalun.
Eikä liikaa yövaatteita. Näkemiin! - Herra ministeri...
Rouva Junge, vaimoni ja lapseni saapuvat kohta.
Huolehtisitteko heistä? Kiitos.
Herra komentaja, miten voin olla avuksi?
Venäläiset ampuvat Volkssturmin miehiä kuin jäniksiä.
Miehiltä puuttuu kokemusta ja kunnon aseet.
Kaikki puutteet korvaa -
hehkuva, vankkumaton usko lopulliseen voittoon.
Miehet eivät pysty taistelemaan ilman aseita.
He kuolevat turhaan.
En tunne myötätuntoa.
Toistan: en tunne myötätuntoa!
Saksan kansa on itse valinnut kohtalonsa.
Tämä voi tulla monille yllätyksenä. Turha elätellä harhakuvitelmia.
Emme pakottaneet Saksan kansaa. Saimme kansalta valtuudet.
Nyt saksalaisten kurkut sitten leikataan.
Niin?
Eva, sinun on lähdettävä Führerin luota. - Hermann!
Älä ole tyhmä. Kyse on elämästä ja kuolemasta.
Miten voit sanoa noin? Missä olet?
En aio kuolla Berliinissä.
Tietääkö siskoni, missä olet?
Mieti asiaa. Soitan uudelleen.
No niin, lapset. Huoneenne on tuolla oikealla.
Odottakaa minua!
Hyvää päivää, rouva Goebbels. - Hauska tavata, rouva Junge.
No niin, lapset. Käykääpä riviin.
Tulehan, Helga. Käykää riviin.
Pukeudumme parhaimpiimme, -
ja sitten pääsette tervehtimään Hitler-setää.
Muistatteko vielä laulunne?
Ei ole maata kauniimpaa -
kuin laaja kotimaamme.
On siellä hyvä elää alla lehmusten -
kun joutuu illan rauha.
Varminta on ampua itseään suuhun.
Silloin kallo räjähtää.
Ihminen ei tunne itse mitään. Kuolee heti.
Minä haluan olla kaunis vainaja. Otan myrkkyä.
Jos olen valmis kuolemaan, sen täytyy tapahtua tuskattomasti.
Tämä on taatusti kivutonta.
Hermo- ja hengitysjärjestelmä lamaantuvat, ja kuolema tulee.
Kyse on sekunneista.
Saisinko minäkin yhden? - Ehkä minäkin?
Himmler on onneksi varustanut minut hyvin.
Kiitos.
Pahoittelen, etten voi antaa teille parempaa lahjaa.
Berliinissä, 23. huhtikuuta 1945.
Oma sisko kultani.
On ikävää, että joudun kirjoittamaan tällaisen kirjeen.
Näin asia kuitenkin on.
Loppumme koittaa minä hetkenä hyvänsä.
Hermann ei ole täällä.
Olen vuorenvarma, että näet hänet vielä.
Hän pääsee varmasti linjojen läpi -
ja jatkaa taistelua Baijerissa.
Führer itse ei enää usko suotuisaan lopputulokseen.
Rakas poikani, en tiedä, saatko tätä kirjettä.
Kenties joku ystävällinen sielu -
toimittaa sinulle viimeisen tervehdykseni.
Sinun tulee tietää, että jäin isän luo vastoin hänen tahtoaan.
Führer yritti vielä viime pyhänä auttaa minut pois täältä.
Sinä tunnet äitisi. Meissä virtaa sama veri.
Ei ollut mitään miettimistä.
Loistava aatteemme tuhoutuu -
ja sen myötä kaikki se kaunis ja jalo, johon uskoin.
Führerin ja kansallissosialismin jälkeen tulevassa maailmassa -
elämä ei ole enää elämisen arvoista, ja siksi otan lapset mukaani.
On liian sääli jättää heitä jälkeemme tulevaan elämään.
Armollinen Jumala ymmärtää, että otan kohtalon omiin käsiini.
Haluan kantaa vihreäkivistä kultaista ranneketjua loppuun asti.
Sitten sen saa riisua minulta. -
ja sinun tulee kantaa sitä niin kuin minä olen aina kantanut.
Briljanttikoristeisen kelloni vein valitettavasti korjattavaksi.
Kirjoitan osoitteen tähän alle.
Kenties sinulla on onnea ja saat sen vielä. Kello kuuluu sinulle.
Samoin briljanttirannerengas ja topaasiriipus, -
jonka sain Führeriltä viime syntymäpäivänäni.
Olen velkaa Heisen liikkeelle oheisen laskun verran.
Laskuja saattaa tulla lisääkin.
Luulisin, että 1 500 markkaa riittää niiden maksamiseen.
Pyydän, että poltat saman tien liike- ja yksityiskirjeet, -
samoin Führerille osoitetun kuoren.
Lähetän myös ruokatarvikkeita ja tupakkaa.
Annathan osan kahvista Lindnereille ja Kathlille.
Savukkeet ovat Mandille.
Tupakka on isälle, suklaa äidille.
Eipä sitten enempää. Riittää tältä päivältä.
Toivotan sinulle paljon onnea, oma rakas siskoni.
Muista, että näet varmasti Hermannin vielä!
Sydämellisesti sinua syleilee sisaresi Eva.
Inge!
Kuunnelkaa, Keitel. Haluan, että matkustatte vielä tänä yönä.
Menkää Dönitzin luo. Auttakaa häntä järjestelyissä.
Asioihin pitää saada vauhtia!
En ymmärrä.
Meillä ei ole enää öljykenttiä. Se on katastrofaalista, -
koska emme pysty tekemään kauko-operaatioita.
Kun olen hoitanut Berliinin tilanteen, -
meidän täytyy huolehtia siitä, että saamme öljykentät takaisin.
Onko vielä kysymyksiä? - Ei ole, mein Führer.
Mainiota. Hyvää matkaa sitten.
Äiti!
Fritz!
Martha!
"Mein Führer!"
"Suostutteko siihen, että päätettyänne jäädä Berliinin linnoitukseen," -
"minä otan käsiini valtakunnan johdon," -
"ja toimin edustajananne täysin valtuuksin" -
"sekä kotimaassa että ulkomailla?"
"Jos en saa vastausta kello 22:een mennessä," -
"oletan teidän menettäneen kykynne toimia."
"Siinä tapauksessa toimin kansan ja isänmaamme hyväksi."
Tuo on maanpetos ja teihin kohdistuva petos.
Göringin huoli ei ole täysin perusteeton.
Jos viestilaitteemme tuhoutuvat, on ehkä kyse tunneista, -
olemme täysin eristyksissä.
Emme pysty enää välittämään käskyjä ja määräyksiä.
Göring aikoo anastaa vallan itselleen.
Tuo Obersalzbergin joukkio inhottaa minua.
Haiskahtaa vallankaappaukselta!
Surkimus! Verenimijä!
Kiipijä! Laiskimus!
Kuinka hän kehtaa julistaa minut toimintakyvyttömäksi!
Päivää, rouva Junge. - Speer. Miten pääsitte vielä Berliiniin?
Ei se helppoa ollut. Minun on päästävä Führerin puheille.
Teidän sijassanne odottaisin hetken.
Hän on tuhonnut Luftwaffen!
Pelkästään siksi hänet pitäisi ampua!
Mokoma morfinisti toi lahjonnan valtakuntaamme!
Ja nyt vielä tämä...
Göring petti minut henkilökohtaisesti!
Minut!
Haluan että Göringiltä riistetään kaikki valta ja virat.
Jos minä kuolen sodan aikana, -
Göring on teloitettava saman tien.
Miten meidän käy? Onko vielä toivoa?
Teidän pitäisi lähteä ennen kuin on liian myöhäistä.
Führer aikoo jäädä. Emme kaikki voi vain hylätä häntä.
Führer ei tarvitse ketään siinä, mikä häntä odottaa. Vähiten teitä.
Herra Goebbels vaimoineen jää tänne. Ja lapset myös...
Siis lapsetkin...
Minä uskoin koko ajan...
Uskoin että löytyisi vielä jokin keino.
Sisään!
Kas, Albert.
Olet kuumeessa.
Albert, sydämeni murtuu.
Miksi et ota lapsia ja lähde pois, Magda?
Minne minä lähtisin?
Kuten sanoin, -
voin lähettää teidät proomulla Schwanenwerderiin.
Vene muutetaan piilopaikaksi, kunnes kaikki on ohi.
Siihen ei mene enää kauan.
Olen harkinnut asian tarkkaan.
En halua lasten varttuvan maailmassa, -
jossa ei ole kansallissosialismia.
Mieti vielä, Magda.
Lapsilla on oikeus tulevaisuuteen.
Jos kansallissosialismin aate kuolee, tulevaisuutta ei ole.
En jaksa uskoa, että todella haluat tätä.
Mene.
Sisään.
Tiesin että tulisitte.
Te ette kuulu niihin, jotka hylkäävät Führerin.
Minä...
Tulin vain hyvästelemään Führerin. Palaan Hampuriin vielä tänä iltana.
Tietenkin teidän täytyy mennä. Istukaa toki.
Otin mukaan huonekaluja, jotka suunnittelitte minulle.
En voinut luopua niistä.
Olkaa hyvä. Olette tuskin syönyt mitään koko päivänä.
Pitää paikkansa. Kiitos.
On hyvin tärkeää, että tulitte.
Se osoittaa, että olette Führerin puolella.
Onko hän epäillyt asiaa?
Hän on viime aikoina miettinyt, oletteko tekin häntä vastaan.
Sanoin, että tulette varmasti. Ja siinä te nyt olette.
Hän oli mielissään, kun neuvoitte häntä jäämään Berliiniin.
Minustakin se oli oikein.
Tiedättekö mitä?
Kuulostaa ehkä hullulta mutta...
Olen todella onnellinen, että saan olla täällä.
En pelkää laisinkaan.
Niin?
Vai niin. Te siis tulitte.
Mein Führer... Minä...
Hyvä näin.
Istuudutaan.
Minulla oli suuria suunnitelmia Saksaa ja koko maailmaa varten.
Kukaan ei ymmärtänyt minua, -
eivät edes vanhimmat taistelutoverini.
Millaiset mahdollisuudet!
Maailman herruus oli ulottuvillamme.
Liian myöhäistä.
Olen ylpeä siitä, että taistelin avoimesti juutalaisia vastaan -
ja puhdistin saksalaisen maaperän juutalaisesta myrkystä.
Minun on helppo lähteä.
Vain silmänräpäys...
Sitten ikuinen rauha.
Säästäkää Saksan kansa, mein Führer.
Jos oma kansani murtuu tässä kokeessa, -
minä en vuodata kyyneltäkään.
Kansa saa mitä ansaitsee.
Saksalaiset syyttäkööt itseään omasta kohtalostaan.
Kuukausien ajan...
Minun on saatava asia tunnoltani.
Jo kuukausia olen jättänyt tuhoamiskäskynne täyttämättä.
Asiakirjoista käy ilmi, -
että olen jopa toiminut käskyjenne vastaisesti.
Minun oli pakko kertoa teille.
Henkilökohtainen lojaalisuuteni on ollut koko ajan horjumaton.
Te siis lähdette.
Hyvä on.
Näkemiin.
Voikaa hyvin.
Syökääpä vatsanne täyteen, hyvät herrat.
Peter!
Kaikki hyvin, oma rakas poikani.
Pojalla on kuumetta.
Mutta hän elää.
Maailmassa on siis yhä rohkeutta ja uskollisuutta.
Ritter von Greim ja rouva Reitsch, olen hyvin iloinen -
nähdessäni teidät molemmat jokseenkin vahingoittumattomina.
Istukaa toki.
Meitä tulitettiin, mutta onnistuimme laskeutumaan Gatowiin.
Teitä pitkin ei enää päässyt.
Hankimme Fieseler Storch -koneen, lensimme venäläisten linjojen yli -
ja laskeuduimme itä-länsi -akselille parin sadan metrin päähän täältä.
Juuri ennen laskeutumista saimme osuman venäläisten tykistä.
Kenraali Ritter von Greim, -
täten nimitän teidät Luftwaffen ylipäälliköksi -
ja samalla ylennän teidät sotamarsalkaksi.
Harteillanne lepää suuri vastuu.
Joudutte perustamaan uudelleen koko Luftwaffen.
Virheitä on tehty runsaasti. Olkaa armoton.
Elämä ei anna anteeksi heikkoutta.
Tuo niin sanottu inhimillisyys on pelkkää pappien höpinää.
Myötätunto on yksi perisynneistä.
Myötätunto heikkoja kohtaan on petos luontoa kohtaan.
Vahvat voivat juhlia voittoa vasta kun heikot on karsittu.
Itse olen aina noudattanut tuota rautaista luonnonlakia, -
ja olen kieltänyt itseltäni kaikenlaiset säälin tunteet.
Olen armotta tukahduttanut opposition kotimaassa -
ja murskannut vierasrotuisten vastarinnan.
Se on ainoa oikea ratkaisu.
Esimerkiksi apinat -
tallovat hengiltä kaikki ulkopuoliset tunkeutujat.
Mikä koskee apinoita, koskee taatusti myös ihmisiä.
Himmler on ollut Lyypekissä -
ja neuvotellut länsivaltojen kanssa antautumisesta, -
kreivi Bernadotten välityksellä.
Niin kertoo Englannin radio.
Himmler...
Kaikista ihmisistä juuri Himmler!
Uskollisista uskollisin...
Tämä on petoksista katalin!
Göring, kyllä! Hän on aina ollut lahjottavissa.
Speer taas on idealistinen, arvaamaton taiteilija.
Kaikki muut... Kyllä, kyllä!
Mutta Himmler...
Onko hän menettänyt järkensä?
Hän oikeutti tekonsa väittämällä, että minä olen sairas, -
kenties jo kuollut!
Jättäkää minut Ritter von Greimin ja neiti Reitschin seuraan.
Hakekaa Fegelein.
Mein Führer, emme tiedä, missä hän on.
Mies on Himmlerin adjutantti. Hänen on oltava käytettävissä.
Häntä ei ole näkynyt päiväkausiin. - Haluan häneltä raportin heti!
Jääkää, tohtori.
Te ja Greim lähdette saman tien. Lentäkää Dönitzin luo.
Pyytäkää tekemään kaikki tarvittava Himmlerin rankaisemiseksi.
Mein Führer, -
olemme päättäneet kuolla täällä teidän kanssanne.
Kiitos uskollisuudestanne.
Mutta Himmlerin on kuoltava. Hän syyllistyi petokseen.
Oli viisasta jättää kertomatta hänelle suunnitelmistani.
Mein Führer? - Kuvitteletteko, -
että seuraan sivusta, kun juutalaissiat tekevät minusta selvää?
Tämä kaikki on osa suurta hämäystä.
Olen sallinut venäläisten tunkeutua syvälle valtakuntaan.
He uskovat voittaneensa, mutta pian näette -
että he havahtuvat karuun todellisuuteen.
Dönitz mobilisoi pohjoisessa, Kesselring etelässä.
Murskaamme vihollisen massiivisella pihtiliikkeellä.
Prahan liepeillä on kolme armeijaa, jotka hyökkäävät takaapäin.
En aavistanutkaan, -
että meillä on vielä niin paljon joukkoja reservissä.
Olen järjestänyt niin, -
että saatte käyttöönne tuhat uutta taistelukonetta.
Ne tekevät ilmavoimista jälleen iskukykyisen.
Polvistun teidän neroutenne edessä, mein Führer -
ja isänmaamme alttarin edessä.
Heil, mein Führer!
Olette siis anonut lupaa lähteä Berliinistä?
Mein Führer, kuten tiedätte, -
kaikki Himmlerin ja SS:n alaiset lääkintäyksiköt ovat lähteneet.
Himmler on petturi. Hän saa ansaitsemansa rangaistuksen.
Mein Führer, -
SS-lääkärinä minun velvollisuuteni ovat loppuneet.
En missään nimessä hyväksy anomustanne lähteä Berliinistä.
Minun perheeni...
Jos venäläiset saavat minut... Minun on pakko päästä lähtemään.
Ette ole tehnyt mitään väärää.
Jälkipolvet kiittävät teitä lääke- tieteellisistä tutkimustuloksistanne.
Otan täyden vastuun kaikesta.
Puhutaan tästä joskus toiste.
Emme löydä SS-kenraaliluutnantti Fegeleinia. Hän ei ole bunkkerissa.
Miten niin "ette löydä"? Etsikää sitten!
Haluan nähdä Fegeleinin heti paikalla!
Jos hän on poistunut omin luvin, hän on karkuri. Petturi!
Tuokaa Fegelein tänne!
Fegelein, Fegelein!
Isä, miksi sinulla on pyhäunivormu ylläsi?
Ernst, onko jokin vialla?
Ei ole. Kiitos.
Brigittelläkin on nälkä.
No, Ilse, syöhän itsekin jotakin.
Kiitos. - Ole hyvä.
Kiitos.
Mitä nyt?
Teidät on pidätetty.
Teitä epäillään karkuruudesta. Pukeutukaa. Tulette mukaamme.
Tutkikaa huone.
Päästä irti, paskiainen! Sinulla ei ole oikeutta...
Älä anna heidän tappaa Hermannia.
Hän aikoi paeta, siitä ei ole epäilystäkään.
Entä sitten? Kaikki on joka tapauksessa ohi.
Ajattele siskoparkaani. Hän odottaa Hermannin lasta.
Mies liittoutui Himmlerin kanssa. Hän on petturi.
Pettureita kohtaan ei tunneta sääliä eikä liioin armoa.
Hermann joutuu kenttäoikeuteen ja sitten ammuttavaksi.
Ketä se enää hyödyttää?
Se on minun tahtoni!
Sinä olet Führer.
Puhukaa.
Mein Führer, venäläiset murtautuvat läpi kaikkialla.
Miehiä ei ole enää, toimitukset ilmateitse ovat lakanneet -
emmekä saa enää ammuksia.
Pohjoisessa vihollinen on Weidendammin sillan luona, -
idässä Lustgartenin luona etelässä Potsdamer Platzilla, -
lännessä Tiergartenissa, 200 metrin päässä valtakunnankansliasta.
Kauanko puolustus kestää? - Enintään kaksi päivää.
Koskeeko tuo myös hallintokorttelia? - Koskee, mein Führer.
Mein Führer, -
sotilaana ehdotan murtautumista saartorenkaan läpi.
Taistelu Berliinistä -
on jo maksanut jo 20 000 parhaan nuoren upseerimme hengen.
Sitähän varten nuorukaiset ovat!
Ehdotuksenne on järjetön!
Ajatelkaa tuhansia haavoittuneita. Emme voi auttaa heitä enää.
Mein Führer. Käskyt ovat valmiina. Saatte upseerin kunniasanani.
Führer ei voi noin vain hävitä maailmanhistorian näyttämöltä.
Vaikka onnistuisimmekin, -
pakenisin vain yhdestä loukusta toiseen.
Nukkuisin taivasalla -
tai piileskelisin jossain maatalossa odottamassa loppua.
Wenck on lähestymässä 12. armeijan kanssa.
Hän voi yhdistää joukkonsa Bussen 9. armeijaan, -
murskata venäläiset yhdellä iskulla ja pelastaa meidät kaikki.
Wenck on erinomainen mies.
Sähköttäkää Keitelille.
"Raportoikaa minulle välittömästi."
"Ensinnäkin: missä ovat Wenckin etujoukot?"
"Toiseksi: milloin he hyökkäävät?"
"Kolmanneksi: missä on 9. armeija?"
"Neljänneksi: missä 9. armeija murtaa linjan?"
Pian näette, hyvät herrat, että minä olen oikeassa.
Wenck tulee kyllä.
Wenck tulee.
Haluan tietää, pystyykö Wenck hyökkämään vai ei.
On epätodennäköistä, että Wenck vähine joukkoineen hyökkäisi...
Kuinka julkeatte?
Wenck on voimaton puna-armeijaa vastaan!
Miksi ette sano noin Führerille? Ovatko kaikki tulleet hulluiksi?
Führer tietää asian. Hän ei antaudu ikinä.
Kuten emme mekään! Yksi kerta riittää!
Tulkaa. Haluan ulos täältä.
Pysähtykää!
Heil Hitler!
Anteeksi, minä nukahdin.
Saitteko hieman levätyksi?
Ottakaapa lehtiönne.
Poliittinen testamenttini.
Vuonna 1914 annoin vapaaehtoisena -
vaatimattoman panokseni 1. maailmansotaan, -
johon Saksa pakotettiin.
Siitä on kulunut yli 30 vuotta.
Kolmen vuosikymmenen ajan -
ajatuksiani, toimintaani ja koko elämääni -
on ohjannut rakkaus ja uskollisuus Saksan kansaa kohtaan.
Anteeksi, kiivas tulitus... - Niin, niin. Istukaa paikoillenne.
Vuosisadat vierivät, -
mutta kaupunkien ja kulttuuri- muistomerkkien raunioista -
nousee uudelleen viha niitä kohtaan, -
jotka ovat vastuussa noista tuhoista:
kansainvälinen juutalaisuus ja sen tukijat.
Luojan tähden, herra ministeri. Mitä on sattunut?
Kuvitelkaa, Führer haluaa minun lähtevän Berliinistä.
Hän on käskenyt minun lähteä.
En ole koskaan toiminut vastoin Führerin käskyä. En ikinä!
Tätä käskyä en noudata. Minä seison Führerin rinnalla.
Hyvä rouva Junge, -
minun täytyy oitis sanella henkilökohtainen testamenttini.
Kirjoitan parhaillaan puhtaaksi Führerin testamenttia.
Hyvä on.
Ymmärrän. Palaan asiaan myöhemmin.
Mein Führer, minä...
Rotulait edellyttävät, että kysyn teiltä, -
oletteko puhtaasti arjalaista syntyperää, mein Führer?
Olen.
Saisinko henkilölllisyystodistuksenne.
Te puhutte Führerille. - Aivan.
Oletteko te, neiti Braun, puhtaasti arjalaista syntyperää?
Olen.
Sitten ei ole esteitä.
Kysyn teiltä, mein Führer Adolf Hitler, -
tahdotteko ottaa Eva Braunin aviovaimoksenne?
Tahdon.
Tahdotteko te, Eva Braun, -
ottaa Führer Adolf Hitlerin aviomieheksenne?
Tahdon.
Täten julistan teidät aviopuolisoiksi.
Tarvitsen kaksi miestä.
Ei hätää.
Führer haluaa tavata teidät. - Huono ajoitus.
Kauanko kestätte vielä?
Ehkä 20 tuntia, en kauemmin.
Venäläiset ovat vain muutaman sadan metrin päässä.
Tällä haavaa heidät on pysäytetty.
Kuulkaahan, Mohnke.
Läntiset demokratiat ovat rappiolla.
Idän kurinalaiset kansat kukistavat ne ennen pitkää.
Voikaa hyvin. Kiitän teitä.
Tämä ei ollut vain Saksan hyväksi.
Viesti Keitelilta.
(1) Wenck on juuttunut Schwielowinjärven etelärannalle.
(2) 12. armeija ei pysty jatkamaan hyökkäystä Berliiniin.
(3) 9. armeija on saarroksissa.
Mein Führer, -
tarvitsemme ohjeet siltä varalta, että ammukset loppuvat.
Minä en antaudu. En ikinä!
Kiellän teitä ja kaikkia muita kenraaleja antautumasta!
Kuunnelkaa tarkoin, Günsche.
Minä ja neiti Braun, siis vaimoni, teemme itsemurhan.
En halua, että venäläiset panevat ruumiini näytteille.
Älkää luovuttako minua heille elävänä eikä kuolleena.
Haluan että ruumiini poltetaan eikä sitä koskaan löydetä.
Günsche, luvatkaa, että teette kaikki tarvittavat valmistelut -
maallisten jäännösteni hävittämiseksi.
Mein Führer...
Käskynne on hirveä, mutta toimin sen mukaisesti.
Kempka.
Erich, tarvitsen 200 litraa bensiiniä.
Hulluko sinä olet? Mistä saisin niin paljon bensaa?
Pysäköidyistä ajoneuvoista.
Mihin tarvitset niin paljon bensaa? - En voi kertoa puhelimessa.
Tulisitteko? Führer haluaa tavata meidät.
Kerronko, että ette pääse tulemaan?
Tämä johtuu ilmarinnastani.
Kuolen joka tapauksessa pian.
Anteeksi, rouva.
Tätä kautta, professori.
Odottaisitteko hetken tässä?
Anteeksi...
Suokaa anteeksi, että keskeytin tärkeän työnne.
Mein Führer, säilyttäkää uskonne lopulliseen voittoon!
Johtakaa meitä, niin me seuraamme teitä!
Tulkaahan.
Tänne vaan!
Otahan tästä.
Muuta tekemistä täällä ei olekaan. - Istukaa toki.
Sillä lailla...
Niin, tilanne on toivoton, niin sanotusti paskamainen.
Voimmeko istuutua?
Tämä on meille kunnia, neiti... Rouva..
Voitte kutsua minua rouva Hitleriksi.
Pitää paikkansa.
Vahinko, ettei pääse enää ulos.
Paitsi jos haluaa sankarikuoleman...
Ryhdistäydy, Fritz!
Käskystä! Tämä poika ryhdistäytyy.
Suojautukaa!
Heil Hitler!
Mitä nyt, herra SS-everstiluutnantti?
Tuon raportin Führerille. - Ei käy nyt. Istukaa.
Istu ja juo.
Saanko esitellä: rouva Hitler.
Niin nuori ja niin monta mitalia! Saatte olla ylpeä itsestänne.
Minun pitää mennä. En ole aikoihin juonut mitään.
Voitte käyttää meidän käymäläämme. Menkää vain.
Jos käsi vapisee, luoti ehkä tuhoaa vain näköhermon.
Siksi neuvoisin ottamaan samalla myrkkyä.
Samalla kun puraisette kapselin rikki, vedätte liipaisimesta.
Jääkö aikaa tarpeeksi? - Myrkky vaikuttaa parissa sekunnissa.
Te tulette myös, Tornow.
No niin, Blondi.
Kuulkaahan, rouva Junge. Olen tuntenut hänet...
Siis mieheni, yli viisitoista vuotta.
Tarkemmin ajatellen en tiedä hänestä mitään, -
vaikka hän puhuukin paljon.
Iloitsin päästessäni Berliiniin.
Hän on kuitenkin muuttunut.
Hän puhuu vain koirista ja kasvisruoasta.
Minä en voi sietää Blondia.
Välillä potkaisen sitä salaa pöydän alla, -
ja Adolf ihmettelee sen käytöstä.
Joskus tuntuu, ettei hän halua kenenkään näkevän sisimpäänsä.
Yksityisesti hän on usein hyvin huolehtivainen.
Sitten toisinaan...
Hän sanoo julmia asioita.
Siis Führerinä?
Poltetaanpa vielä savukkeet.
Anteeksi.
Teillä on paljon murheita, ja minä hölmö vain lisään niitä.
Rouva Junge.
Haluan antaa teille tämän turkin jäähyväislahjaksi.
Pidän tyylikkäistä naisista. Pitäkää turkki ja iloitkaa siitä.
Tämäpä yllätys. Kiitos.
En tiedä, missä ja milloin voin pukeutua turkkiin.
Yrittäkää päästä pois täältä.
Lupaattehan minulle?
Kiitos.
Ruoka oli herkullista, neiti Manziarly.
Aika on tullut.
Kaikki on lopussa.
Führer haluaa hyvästellä. Tulkaa!
Te olette koko valtakunnan urhein äiti.
Mein Führer, teette minusta Saksan onnellisimman naisen.
Viekää terveiset kauniiseen Baijeriini!
Mitä teette täällä, lapset?
Halusimme käydä Eva-tädin ja Hitler-sedän luona.
Oletteko syöneet mitään tänään? - Emme. Aamiaista vain.
Haen teille jotain syötävää ja palaan pian. Sopiiko?
Oletteko kuulleet viimeisen uutisen?
Berliini on kuin tavaratalo, -
josta puuttuu sekä tavara että talo.
Minun on puhuttava vielä kerran Führerin kanssa.
Olkaa niin hyvä.
Valitan, käsky. Hän ei halua tulla häirityksi.
Minä pyydän! Vain hetki.
Olkaa kiltti!
Mein Führer, täällä on rouva Goebbels.
Mitä nyt vielä?
Mein Führer, minä rukoilen. Lähtekää Berliinistä!
Mein Führer, älkää jättäkö meitä!
Miten meidän silloin käy?
Jo huomenna miljoonat kiroavat minut.
Tämä oli kohtalon tahto.
Nouskaa ylös. Tulkaa.
Tulkaa.
Traudl-täti, minusta jyrinä on hauskaa. - Miten niin?
Eihän meillä ole hätää? - Ei ole.
Täysosuma!
Herra valtakunnanjohtaja, se on tapahtunut.
Ilmoitan: Führer on kuollut.
Tuolla on isi!
Oletko hullu? Sinun takiasi bensaa on...
Ole vaiti, Erich.
Antakaa tietä.
Antakaa mennä! Jatkakaa!
Ei! Älkää!
Päästä irti mummosta!
Järjestys se olla pitää.
Järjestys pitää palauttaa!
Juokse, ukki!
Menkää noiden kahden perään!
Tätä kautta!
Me tunnetaan tie raunioiden läpi. Luottakaa meihin. Nopeasti!
MINÄ OLIN PUNAISTEN PETOJEN KÄTYRI
MINÄ VELJEILIN BOLŠEVIKKIEN KANSSA
Toivottavasti venäläiset saivat viestimme.
Se nähdääne pian. - Tai sitten ei.
Millaisia uutisia tuotte, herra kenraali?
Ilmoitan, että Adolf Hitler ja hänen vaimonsa -
ovat tehneet itsemurhan Führerin bunkkerissa.
Uusi hallitus on valtuuttanut minut -
aloittamaan rauhanneuvottelut.
Meidän valtiomme ovat kärsineet eniten tappioita.
Herra kenraali. Solmisitteko te rauhan vastaavassa tilanteessa?
Hallitukseni ei missään nimessä hyväksy ehdotonta antautumista.
Tässä tilanteessa teillä ei ole vaihtoehtoa.
Emme antaudu, emme ikinä! Pöyristyttävä ajatus!
Minä valloitin Berliinin punaisilta vuosia sitten -
ja puolustan kaupunkia punaisia vastaan viimeiseen hengenvetoon!
En käytä viimeisiä elintuntejani valtakunnankanslerina, -
antautumisasiakirjan allekirjoittamiseen!
Siviiliväestöä on suojeltava. - Führerin käsky on lopullinen.
Meidän on aloitettava neuvottelut.
Minä toistan, hyvät herrat. En suostu antautumaan!
Sähköttäkää marsalkka Žukoville.
Mitä täällä tapahtuu?
Kaupunki on luovutettava venäläisille.
Minun on ammuttava teidät. Führer kielsi antautumisen.
Kauanko vaikutus kestää? - Noin neljä tuntia.
Eräänä päivänä pikku possut kokivat yllätyksen.
Metsästä lähestyi taloa harmaa hevonen ratsastajineen.
"Possut kurkistelivat ikkunoista ja telkesivät ulko-oven."
"Mäyrä auttoi heitä tekemällä pienen taian..."
Kas niin, lapset.
Tohtori Stumpfegger toi teille lääkettä, josta kerroin.
Se maistuu hieman karvaalta, mutta siksi se tepsii.
Kullekin lapselle kulaus.
Kuka ottaa ensimmäisenä?
Heide, sinä olet aina niin reipas.
Kunnon kulaus. Vielä tilkka.
Näethän, ei se ollut niin pahaa.
Hienoa. Ja Helmut...
Oikein reipasta, lapset.
Näin pysytte terveinä kosteassa bunkkerissa.
Ei täällä ole kosteaa.
Oikein hyvä.
Helga.
En halua. - Miten niin? Haluatko sairastua?
Äiti kiltti, en halua juoda.
Älähän itke, lapsi. Itku ei nyt auta.
Sinun on juotava lääke.
Helga!
No niin.
Avaa suu!
Isi!
Nyt!
Juo, juo!
No niin, nukkukaa hyvin, lapset.
Kerran valheet katoavat ja valo poistaa pimeyden.
Lukisitteko tekstin ääneen?
Kerran valheet katoavat ja valo poistaa pimeyden.
Aloitetaan alusta.
Kerran valheet katoavat -
ja totuus pääsee jälleen voitolle.
Silloin me seisomme kaiken yläpuolella, puhtaina ja...
nuhteettomina.
Meillä ei ole mahdollisuuksia. - Sama se. Haluan pois täältä.
Miten pääsemme venäläisten ohi?
En jää enää hetkeksikään.
Kuolemme kaikki. - Lopeta! Jotenkin se onnistuu.
Jos jäämme, venäläiset löytävät meidät joka tapauksessa.
Voikaa hyvin. - Selvä, lähdetään.
30. huhtikuuta 1945 Führer teki itsemurhan.
Niin hän hylkäsi kaikki, -
jotka olivat vannoneet hänelle uskollisuutta.
Saksalaiset sotilaat! Te noudatitte Führerin käskyä -
ja olitte valmiita jatkamaan taistelua Berliinistä, -
vaikka ammukset olivat lopussa -
ja vastarinta näissä oloissa turhaa.
Määrään tulitauon, joka astuu voimaan välittömästi.
Jokainen tunti taistelua -
pitkittää Berliinin siviiliväestön hirveitä kärsimyksiä -
ja haavoittuneidemme tuskia.
Neuvostoarmeijan ylijohdon kanssa tehdyn sopimuksen perusteella -
määrään teidät lopettamaan taistelut välittömästi.
Weidling, entinen Berliinin puolustuksen komentaja.
Saanko lasillisen vettä.
En tarvitse teitä enää.
Peli on pelattu.
On aika lähteä. Pian on pimeä. - Näette, mitä teen.
Tarvitsen välttämättä lääkärin mukaamme.
Siinä tapauksessa...
Menkää vain. Saitte paljon aikaan. Kiitos.
Schädle, tulkaa mukaan.
Valitan, minä en lähde enää minnekään.
Mennään!
Pärjäättekö? Jatketaan.
SS-korpraali Krüger joukkueineen puolusti Wolfbrückeä.
Hän saa II luokan rautaristin.
SS-korpraali Wagner tuhosi kaksi konekivääripesäkettä -
ja puolusti Puttkamer Strassea.
Hän saa II luokan rautaristin.
SS-korpraali Rauch auttoi lähetit vihollisen linjojen läpi.
Hän saa II luokan rautaristin.
Toiset tulevat!
Suojaudu, Müller!
Gerda, hyvä luoja! - Pian pois täältä!
Seis! Kuka siellä?
Saksalainen.
Herra Hewel!
Hewel! Luojan kiitos olette elossa.
Missä muut ovat?
En tiedä, rouva Junge. Jossakin... Ehkä.
Useimmat minun ryhmästäni ovat varmaan kuolleet.
Minun ei olisi pitänyt lähteä bunkkerista.
Minun olisi pitänyt ampua itseni.
Mutta en pystynyt...
Syökää jotakin. Kuolla kyllä ehtii.
Huomio!
Menkää te naisten kanssa.
Tulkaa.
Venäläiset ovat saartaneet koko alueen. - Miten meidän käy?
Yrittäkää päästä saartorenkaan läpi.
Minä en kulje enää askeltakaan.
Harkitkaa vielä. Venäläiset haluavat vain meidät.
Naisina te voitte selvitä.
Kannattaa yrittää. Onnea matkaan!
Kun kuljette venäläisten ohi, älkää katsoko ketään silmiin.
Muistakaa tämä. Voikaa hyvin!
Venäläiset!
Mennään, Gerda. - Mene sinä.
En jaksa enää. - Tulisit nyt, Gerda.
Minun on yritettävä. Älä ole minulle vihainen.
Kyllä minä pärjään.
Herra tohtori!
Toverini aikovat antautua venäläisille. Voinko liittyä joukkoon?
Führer on kuollut. Aiotteko sotia yksinänne?
Olen vannonut valan.
Menkää sitten prikaatinkenraalin luo.
Venäläiset tyhjentävät alueen. - Niin?
Ei vastarintaa, ei laukaustakaan.
Venäläiset ovat täällä viimeistään tunnin kuluttua. Mitä teemme?
Emme antaudu vastarinnatta. Kunniamme vaatii sitä.
Mitä tarkoitatte?
Kun venäläiset tulevat, ammumme lippaat tyhjiksi.
Lopuksi ammumme itseämme päähän.
Puhutte pötyä! Onko raivoisa tappaminen -
ja itsemurha kunniasyistä todella ainoa keino?
Olemme SS-upseereita. Emme saa elää, kun Führer on kuollut.
Kuka muu on samaa mieltä?
Istuisitteko hetkeksi seuraani? - Kernaasti.
Miksi haluatte vielä elää?
Entä miksi te haluatte välttämättä kuolla?
Katsokaa. Führer itse antoi kapselin minulle.
Viimeisenä kunnianosoituksenako? - Ehkä niin.
Hitler antoi sen jättäessään jäähyväisiä.
Hän vaati minulta lupauksen, -
että tappaisin itseni heti, kun joudun venäläisten vangiksi.
Hitler siis vaati teiltä lupauksen itsemurhasta. Miksi ihmeessä?
Nähtävästi siksi, -
etten joutuisi pakon edessä puhumaan hänestä kielteisesti.
Olette diplomaatti! Kansainvälinen laki suojaa teitä.
Ette voi pitää lupaustanne. Ketä se hyödyttäisi?
Venäläiset ovat täällä.
Älkää ampuko, toverit.
Olemme antautuneet. Sota on loppunut.
Se on ohi nyt.
Saksa antautui täydellisesti 7. toukokuuta 1945.
Vihollisuudet lopetettiin keskiyöllä.
Sota oli maksanut yli 50 miljoonan ihmisen hengen.
Saksalaisten keskitysleireissä oli murhattu yli 6 miljoonaa juutalaista.
Gerda Christian -
pääsi pakoon ja vältti vankeuden.
Hän kuoli huhtikuussa 1997.
Professori Ernst-Günther Schenck -
vapautui venäläisten vankeudesta 1953.
Hän kuoli joulukuussa 1998.
Kenraali Wilhelm Mohnke -
vapautui venäläisten vankeudesta 1955.
Hän kuoli elokuussa 2001.
Kenraali Helmuth Weidling -
kuoli venäläisten sotavankina 1955.
Professori Werner Haase -
joutui sairaalabunkkerissa vangiksi ja kuoli 1945.
Otto Günsche -
joutui venäläisten vangiksi ja vapautui toukokuussa 1956.
Hän kuoli 2003.
Hanna Reitsch selviytyi sodasta. Hän kuoli elokuussa 1979 -
saavutettuaan useita ennätyksiä purje- ja moottorilennossa.
Robert Ritter von Greim -
teki itsemurhan 24.5.1945 Salzburgissa.
Heinz Linge ja Johannes Hentschel joutuivat venäläisten vangeiksi.
Linge kuoli 1980. Hentschel kuoli 1982.
Constanze Manziarly katosi pakomatkallaan Berliinissä.
Albert Speer pidätettiin 1945 Flensburgissa -
ja tuomittiin Nürnbergin oikeuden- käynnissä 20 vuodeksi vankeuteen.
Hänet vapautettiin 1966, ja hän kuoli 1981.
Kenraalit Keitel ja Jodl -
tuomittiin Nürnbergissä kuolemaan ja hirtettiin.
Hermann Göring tuomittiin kuolemaan, -
mutta hän teki vankilassa itsemurhan.
Heinrich Himmler yritti kätkeytyä väärällä nimellä pakolaisvirtaan.
Paljastuttuaan hän teki itsemurhan.
Martin Bormann ja tohtori Ludwig Stumpfegger -
tekivät itsemurhan aamulla 2.5.1945 Berliinissä.
Rochus Misch -
vapautui 1955 venäläisten vankeudesta.
Hän asuu Berliinissä.
Traudl Junge luokiteltiin "nuoreksi myötäilijäksi".
Hän työskenteli edelleen sihteerinä ja kuoli 2002 Münchenissä.
Tietenkin kauheudet, -
joista kuulin Nürnbergin oikeudenkäynnin yhteydessä -
kuuden miljoonan juutalaisen -
ja muun erirotuisen ja toisuskoisen surmaamisesta, -
järkyttivät minua syvästi.
En kuitenkaan kyennyt näkemään yhteyttä omaan menneisyyteeni.
Olin silloin vain tyytyväinen, -
että en itse ollut syyllinen -
ja etten ollut tiennyt tapahtuneesta.
En tiennyt asioiden laajuudesta.
Kerran kuljin erään muistolaatan ohi.
Se oli kiinnitetty Sophie Schollin muistoksi Franz-Joseph-Strasselle.
Sophie Scholl oli syntynyt samana vuonna kuin minä.
Sinä vuonna kun minä menin Hitlerin palvelukseen, -
Sophie Scholl teloitettiin.
Sillä hetkellä tajusin, -
että pelkkä nuoruus ei riitä puolustukseksi.
Olisin voinut ottaa asioista paremmin selvää.
Suomennos: Marjukka Eronen YLE Import 2008